og vær tilbage inden det sidste sandkorn i glasset falder."
Nej...
Denne her.
Nej! Nej!
Vi vil snart modtage forstærkninger fra Jaca.
15 mænd eller mere. Derefter vil vi angribe Vidal.
Og hvad så?
Dræber I ham, sender De blot en anden, præcis som ham. En anden...
I er på røven, ingen våben, intet sikkert tilflugtssted...
I mangler mad og medicin. Du må tage dig af Mercedes.
Hvis du virkelig elsker hende, ville du tage med hende over grænsen.
Jeg bliver her doktor. Der er intet valg.
Du må tage af sted.
Her er nøglen, men du kan ikke tage derned nu.
Det er præcis hvad han forventer.
Overlad det til mig.
Jeg er en kujon.
Nej. Det er du ikke.
Jo, jeg er.
En kujon... fordi jeg bor i lejeren hos det svin...
tager mig af hans vasketøj, redder hans seng, sørger for hans mad.
Hvad hvis doktoren har ret? At vi ikke kan vinde?
Om ikke andet, gør vi tilværelsen hårdere for det svin.
Kommandør Vidal...
Hendes temperatur er faldet. Jeg ved ikke hvordan, men det er den.
Men hun har stadig feber?
Ja, men det er et godt tegn. Hendes krop reagere.
Hør på mig.
Hvis du skal vælge, så red barnet.
Den dreng vil bære mit, og min fars navn.
Red ham.
Bror...
Lillebror...
Hvis du kan høre mig...
verden herude er ikke så god.
Dog må du snart herud.
Du har gjort mor meget syg.
Jeg vil blot bede dig om én tjeneste, når du kommer...
blot én...
gør hende ikke fortræd.
Glæd dig til du ser hende, hun er meget smuk...
selvom hun nogle gange er meget ked af det, i flere dage.
Men vent til du ser hende smile...
du vil elske hende.
Hvis du gør som jeg ber dig...
vil jeg give dig et løfte...
Jeg vil tage dig med til mit kongerige, og gøre dig til prins.
Det lover jeg, du bliver en prins.
Jeg hev i fløjten, men de ville ikke flytte sig.
Jeg forsøgte at stoppe, men det var for sent.
Fyrbøderen og jeg sprang ud i sidste øjeblik...
men se det rod de har lavet.
Hvad har de stjålet fra godsvognene?
De har ikke åbnet en eneste.
Hvad fanden snakker du om?
Hele denne rodebutik... De har ikke åbnet nogle vogne.
- De har intet taget. - Ingenting? Er du sikker?
Kun Gud ved hvad de ville, udover at spilde vores tid.
De kom ud af ingenting, hr. kommandør.
De har granater! De er løbet op i bjergene.
Hr. kommandør, vi har omringet en lille gruppe, der blev ladt tilbage.
De har søgt skjul i bjergene.
Fortsæt bare, Serrano, vær ikke bange. Dette er den eneste værdige måde at dø.
Serrano!
Lad mig se.
Kan du tale?
Satans!
De er ubrugelige! De kan ikke snakke.
Hr. kommandør! Her er en der stadig er i live!
Skudt i benet.
- Hvad er der sket? - De har fanget en.
De har taget en i live. De føre ham over på lageret.
Mercedes!
Pedro... Pedro...
Mercedes?
- Jeg skal ind på lageret. - Ikke lige nu.
Flyt dig!
Det er rigeligt, kære.
Skal jeg bringe den op?
Her. Der er en halv dose.
Jeg tror ikke jeg behøver den.
Jeg har det bedre, meget bedre.
Jeg forstår det ikke. Men det glæder mig.
Mor...
For helvede hvor er denne cigaret god!
Ægte tobak. Svært at skaffe.
S-s-skrid af helvedes til.
For helvede, Garces. Endelig fanger vi en, og så er det en der stammer.
Det kommer til at tage hele natten.
Så længe han bare taler.
Garces har ret.
Det er bedre for dig, hvis du fortæller os noget.
Og for at sikre mig det sker, har jeg medbragt lidt værktøj.
Blot nogle ting du vil lære at kende, han af vejen.
Til at starte med, vil jeg ikke kunne stole på dig...
men efter at have brugt denne her, vil du være mere troværdig.
Når vi når til disse her...
vil vi have udviklet... Hvordan skal jeg sige det..?
Et tættere bånd, lidt hen efter brødre.
Men det finder du ud af.
Og når vi kommer til denne her...
vil jeg tro hvert et ord du fortæller mig.
Vi kan lave en aftale.
Hvis du kan tælle til tre, uden at s-s-stamme...
kan du frit gå.
Se ikke på ham, se på mig.
Der er ingen her, der er over mig.
- Garces! - Javel, hr. kommandør?
Hvis jeg siger dette røvhul frit kan gå, vil nogen her, så modsætte sig det?
Nej, hr. kommandør. Han kan frit gå.
Der ser du. Tæl til tre.
- Én. - Flot.
To.
En mere og du er fri.
Det var synd.
Din mor har det meget bedre, deres højhed.
Du må være meget lettet?
Ja, mange tak.
Men tingene er ikke gået så godt.
Ikke?
- Der skete et uheld. - Et uheld?
Ja.
- Du brød reglerne! - Det var kun to druer!
Jeg troede ikke nogen ville lægge mærke til det.
- Vi har begået en fejl! - En fejl?
Du fejlede. Du kan aldrig vende tilbage.
- Det var et uheld! - Du kan ikke vende tilbage.
Månen vil være fuld om tre dage.
Din ånd skal forevigt blive blandt menneskerne.
Du vil blive gammel som dem, du vil dø som dem...
og alle minder om dig, vil med tiden forsvinde.
Og vi vil forsvinde, sammen med dem.
Du vil aldrig se os igen!
Goddag doktor. Jeg er ked af at måtte vække dem så tidligt...
men jeg tror vi behøver deres hjælp.
Du godeste, hvad har du gjort ved ham?
Ikke meget.
Men det bliver bedre og bedre.
Jeg kan godt lide at have dig ved hånden, doktor. Det har sine fordele.
Serrano, bliv her.
Jeg talte...
Ikke for meget...
- M-m-men jeg talte. - Det gør mig ondt.
Det gør mig meget ondt.
Dræb mig. Jeg ber dig, slå mig ihjel.
Det var satans.
Det tager smerten.
Det er næsten overstået.
Hold øje med Dr. Ferreiro...
- Jeg bliver her. - Javel, hr. kommandør.
Du bevæger dig ikke længere.
Er du syg?
Hvad laver du dernede?
- Tilkald ham! - Hvem?
Hvem tror du, fjols? Ferreiro!
Hvad helvede er det her?
Nej! Nej, nej!
Lad hende være. Jeg ber dig, lad hende være!
Se på den her! Se hvad hun gemmer under din seng!
Hvad tror du det er?
Ofelia, laver denne her under sengen?
Det er en magisk rod, jeg fik den af skovguden.
Det er alt sammen på grund af det bras du lader hende læse.
Se hvad du har gjort!
Lad os være alene. Jeg snakker med hende, elskede.
Fint. Som du ønsker.
Han sagde du ville få det bedre. Og det gjorde du.
Ofelia, du bliver nødt til at lytte til din far.
Det her må høre op.
Nej. Jeg vil væk herfra!
Jeg ber dig, få mig væk herfra! Bare lad os komme væk!
Så nemt er det ikke.
Du bliver ældre...
og snart vil du indse at livet ikke er som i dine eventyr.
Verden er et grusomt sted.
Det vil du opdage, og det vil pine dig.
- Nej! Nej! - Ofelia!
Magi findes ikke. Hverken for dig, eller nogen anden.
Mor! Hjælp!
Hjælp!
Hvorfor har du gjort dette?
Det var det eneste jeg kunne gøre.
Nej. Du kunne have adlydt mig.
Det kunne jeg, men det gjorde jeg ikke.
Det ville have været det klogeste. Og det ved du godt.
Jeg forstår det ikke. Hvorfor adlød du mig ikke?
At adlyde sådan uden videre, uden at stille spørgsmål ved noget...
er noget kun folk som Dem kan gøre, hr. kommandør.
Kommandør!
Garces! Tilkald feltlægen.
- Bring ham op med det samme! - Javel, hr. kommandør.
Deres kone er død.
Fordi Herrens veje er uransagelige.
Fordi essensen af hans tilgivelse...
ligger i hans ord, og hans mystik.
Fordi at selvom Gud sender os tegn og beskeder...
er det vores opgave at afkode dem.
Fordi når vi åbner vores arme...
tager jorden blot en tom og følelsesløs skal, til sig.
Fjernt herfra i dette øjeblik, flyder sjælen i evig ynde.
For det er i smerten, vi finder meningen med livet.
Foruden den ynde og uskyldighed vi mister når vi fødes.
Fordi Gud, i sin uendelige visdom, lægger løsningerne lige for os.
Og fordi det er kun i hans fysiske udeblivelse...
at stedet han, i vores sjæle optager, bliver bekræftet.
Du kendte Dr. Ferreiro ret godt, ikke sandt, Mercedes?
Vi alle kendte ham, sir. Alle der bor her.
Stammeren fortalte om en spion. Her... i møllen.
Kan du forstille dig det? Lige for næsen af mig.
Mercedes, jeg ber dig.
Hvad tænker du om mig?
Du må tro jeg er et uhyre.
Det er ligegyldigt hvad en som jeg tænker, sir.
Gå hen på lageret og hent mig noget likør, tak.
Javel, sir. Godnat, sir.
Mercedes, glemmer du ikke noget?
Sir?
Nøglen.
Dette er jo den eneste kopi, ikke sandt?
Jo, sir.
Der er en underlig detalje der genere mig.
Måske er det ikke så vigtigt, men...
den dag de brød ind på lageret...
med alle de granater, og sprængstoffer...
blev selve låsen ikke åbnet med vold.
Som jeg sagde, er det sikkert ikke så vigtigt.
Pas nu godt på.
Godnat, sir.
Ofelia, Ofelia!
Ofelia, jeg tager af sted i nat.
- Hvor til? - Det kan jeg ikke sige...
- Tag mig med dig. - Nej, nej. Det kan jeg ikke.
Det kan jeg ikke, mit barn. Men jeg kommer tilbage efter dig, det lover jeg.
Tag mig med dig!
Jeg hørte noget.
Det var ingenting, bare rolig.
Mercedes.
Ofelia.
Hvor lang tid har du vidst det?
Hvor længe har du grinet bag min ryg?
Lille mogsø!
Hold øje med hende!
Og hvis nogen forsøger at trænge herind...
slår du hende ihjel, først.
Tørret kød.
Tobak.
Havde du bedt mig om dette, havde du fået det, Mercedes.
Jeg vil have navnene på De der skrev disse breve.
Og jeg vil have dem på mit skrivebord, i morgen!
Javel, hr. kommandør.
De kan gå, Garces.
Er De sikker, hr. kommandør?
For Guds skyld, hun er blot en kvinde. Hvad skulle hun kunne gøre?
Sådan har du altid tænkt.
Det var derfor jeg kunne slippe af sted med det.
- Jeg var usynlig for dig. - Det må jeg sige...
Du har fundet min svaghed: Stolthed.
Men det er dine svagheder der har interesse for os.
Det er simpelt og lige til..: du vil tale...
og jeg må sikre mig...
at alt du fortæller er sandt.
Vi har et par småting her, udelukkende til det formål.
Intet indviklet.
Det er noget vi lære, i vores job.
For det første...
Jeg er ikke en gammel svag mand! Jeg er ikke en såret krigsfange!
Dit dumme svin! Du vover lige at rør den lille pige!
Du vil ikke være det første svin jeg sprætter op!
Se! Han lod hende gå.
Hvad var det du sagde?
Fang hende! Kom nu! Bring hende til mig!
Bring hende til mig, for helvede!
Sadel op!
Det er bedre for dig, hvis du følger med, uden kamp.
Kommandøren sagde, at hvis du opføre dig pænt...
Vær nu ikke dum, kære.
Hvis nogen skal tage dit liv...
ser jeg hellere det bliver mig.
Jeg har besluttet at give dig én sidste chance.
Lover du at gøre som jeg siger?
Vil du gøre hvad end jeg beder dig om, uden at stille spørgsmål?
Dette er din sidste chance.
Så hør nu godt efter.
Hent din bror...
og bring ham hen til labyrinten, så hurtigt du kan, deres højhed.
Min bror?
Vi behøver ham.
- Men... - Ikke flere spørgsmål.
Døren er låst.
I så fald, så skab din egen dør.
Undskyld mig, hr. kommandør...
De må komme med hurtigt.
- Hvad nu? - Serrano er tilbage. Han er såret.
Såret?
Hvor er Garces?
- Hvor mange var de? - Jeg er ikke sikker, hr. kommandør.
Mindst 15 mand, sir.
Resten af vores mænd overlevede ikke. Vores udkigspost svare ikke.
- Hvor mange folk har vi tilbage? - Tyve, måske mindre, sir.
Vi tager af sted, sammen.
Vær ikke bange.
Der sker dig intet.
Sæt dem til at vogte langs trægrænsen.
Hvis flere vender tilbage, vil jeg vide det omgående.
Bed om forstærkninger over radioen, straks.
Javel, hr. kommandør.
Lad ham være!
Ofelia!
Skynd dem, deres majestæt...
giv ham til mig.
Fuld månen står højt på himlen...
vi kan nu åbne portalen.
Hvorfor har du en kniv i hånden?
Portalen vil kun åbne sig, hvis vi ofre blodet fra en uskyldig.
Blot én dråbe blod. Et lille prik, det er det hele.
Det er den sidste prøve.
Skynd dig.
Du lovede at adlyde mig!
- Giv mig drengen! - Nej!
Min bror bliver hos mig.
Vil du opgive dine hellige rettigheder for denne unge du knapt kender?
Ja, jeg vil.
Vil du give afkald på din trone for ham?
Ham som har kostet dig så meget sorg, og ydmygelse?
Ja, jeg vil.
Som du ønsker, deres højhed.
Nej!
Min søn.
Fortæl min søn...
Fortæl ham hvad tid hans far døde.
- Fortæl ham at jeg... - Nej.
Han ønsker end ikke at kende dit navn.
Rejs dig, min datter.
Kom.
Far.
Du har udgydt dit ejet blod, frem for blodet fra en uskyldig.
Det var den sidste udfordring, og den vigtigste.
Og du gjorde et godt valg, deres højhed.
Kom her op til mig...
og sid ved din faders side.
Han har ventet på dig i evigheder.
Og det siges at prinsessen vendte tilbage til sin fars rige.
At hun regerede der, med retfærdighed og mildt hjerte, i mange hundrede år.
At hun var elsket af sit folk.
Og at hun havde efterladt sig små spor, fra sin tid på jorden...
kun synlige for dem, der ved hvor de skal lede.
Oversat af: CyborgX